Begyndelsens DialektikDialeektik.






Scene i Underverdenen.









Personer:


Socrates







Hegel.















Socr. sidder ved et rindende Vand og hører derpaa i Kjølingen.
Hegel. sidder ved et Bord og læser Trendlenburgs logische Untersuchungen:
2. Deel p.paginaside 198.



og gaaer hen til Socr. for at beklageforklare sig.
















Socr.

skulle vi begynde med at være aldeles uenige, ell.eller enige i Noget, som vi kalde en Forudsætning.


H.












Socr.

fra hvilken Forudsætning gaaer Du ud?



H.

fra slet ingen.



Socr.

det lader sig høre; saa gaaer Du maaskee slet ikke ud.



H.

Jeg ikke, jeg som har skrevet 21 Bind.



Socr.

I Guder en Hekatombe, har Du der offret.



H.

Men jeg gaaer ud fra Intet



S.

er det ikke fra Noget.



H.

Nei – den inverse Gang. Det viser sig først ved Slutningen af det Hele, hvor jeg har afhandlet alle Videnskab, Verdenshist. o: s: v:og saa videre



Socr.

Hvor skulde jeg kunde overvinde denne Vanskelighed thi der maa vel være hændt mange mærkelige Ting som vil bedaare mig. (det oratoriske Moments Misbrug.) Du veed, at jeg end ikke tillod Polos at tale mere end 5 Minuter af Gangen, og Du vil tale XXI Bind.













                3 moralske Fortællinger



    for Børn, Voxne, men især for barnlige Sjele







ærbødigst

                                            sendte ud i Verden
                                                                af


Hilarius Bogbinder


efter Ordre.






1) Een Gang er ingen Gang.



                                        Ham der faldt ned fra Masten – han gjorde det                                          om,om. og saa sagde man: det er ingen Ting.



2) Eventyret om Drillepinden.



            Du veed maaskee ikke hvad en Drillepind er; det er intet rigtigt             Msk.Menneske, har et stort Hoved, tynde Been, lægger Hovedet skjævt             paa Skulderen.



3) Jægeren.






4) Sladder-Maren. En Spøgelses-Historie.











ad NoNumeronummer 2.
Disse Drillepinde findes der enkelte afi i Livets forskjellige Stillinger; han var Forfatter. Saa indrettede han det saaledes, at hvad dumme MskerMennesker vilde sige som Dadel, at det netop var Rosen. Saaledes: det er ganske det Samme. – han lod endogsaa En af Personerne selv sige, at dette er det vanskelige.






Disse Drillepinde er ikke rigtige MskerMennesker, det mærkes især af deres Samtidige, thi de ere mere aandeligt bestemmede; de tage sig derfor bedst ud efter deres Død.


















1)


logiske Problemer






af




Johannes Climacus.








2)


Noget om den gudeligegudelig Talekunst





med noget Hensyn til Aristoteles Rhetorik.




af




Johannes de silentio.








3)

Guds-Dom





en Lidelseshistorie





psychologisk Experiment.








4)


Skriftprøver.








Svendestykke.




af








A. W. A. H.

        Rosenblad


                                          Forfatter-Lærling



Først et Forord med H: t:Hensyn til de philosophiske Smuler.


Med Motto af Aristoteles Rhetorik 2d B.Bind cap.caput 23. (i den lille Oversættelse p.paginaside 197.) om en Præstinde, der forbød hendes Søn at blive Folketaler.