HumoristerHumorsterkan også læses Humanister udvikle Guds Siden
(Muhamed.


etc.
etcetera





Pythagoras.



Realister – Msk-Siden




I Arme Stakler, Du arme Mand, de arme Mænd












Christi Fødsel er ikke blot en Begivenhed paa Jorden men ogsaa i Himlen, men vor Retfærdiggjørelse er ogsaa ikke blot en Begivenhed paa Jorden men ogsaa i Himlen. –











det sympathetiske Egoistiske Ironie



det Hypochondre Egoistiske. Humor.
man er sig selv nærmest











Det er disse to Sider af Circulationen i Staten, den ene Udvikling fører fra Hjertet til Extremitæterne (det er Embedsclassen) den anden fra Extremitæten til Hjertet (det Communale, Repræsentation i Stænder-Forsamling etcetcetera) derimod Intet abstrakt











I hvilken Forstand foregaaer der ved Syndernes Forladelse en virkelig redintegratio in statum pristinum, ogsaa hvor der er Spørgsmaal om en Forladelse af actuelle Synder? Dette er af yderste Vigtighed m: H: t:med Hensyn til ΧstdommensChristendommens Opfattelse af Virkeligheden. I hvilket Forhold træder den Angergivne, der har modtaget Syndernes Forladelse til den Straf, som Virkeligheden selv kan indeholde. Skal han vedblive at behandle den som Straf, eller er der foregaaet en Forvandling, hvorved den lader sig opfatte som Tilskikkelse.











det hele χstligechristeligeLivLiv, er et fuldstændigt Liv og har som saadant sit






1)
Umiddelbare ɔ:det vil sige Troen (forskjellig fra det, der i den blot humane Udvikling kaldes det umidd.umiddelbare derved, at der er et historisk Mellemværende – Synd etc.etcetera) og dog umidd.umiddelbare Troen er paa eengang sig selv og Betingelsen for sig selv, det meest subjektive og det meest objektive (Troen kan saaledes aldrig emancipere sig fra dette: jeg troer om dette »Jeg« endog er et idealt Jeg. Videnens Stræben er det netop at lade Jeget forsvinde i sin Gjenstand, Troens at conservere det i og med Gjendstanden.












2) Middelbare ɔ:det vil sige Kirken. (svarer til hvad Staten er paa det reent humane Standpunkt.












3) Identitæt hvorved ethvert udv:udvortes Phænomen af Kirken er overvundet,forsv dog ikke saaledes at Kirken derved er ophævet, men saaledes, at Individet nu ikke blot er et Moment i den Tingenes Orden som Kirken er,
ikkemen igjennem det Synlige stræber til det Usynlige, men i Kraft af det Usynlige (der er i den Enkelte ikke blot som Moment for det Hele men som blivende i den Enkelte) gjennemtrænger det Synlige og i det Synlige fuldbyrder sig. –













Hver tager sin Hævn over Verden. Min bestaaer deri, at jeg bærer min Sorg og min Kummer dybt indesluttet i mig selv, medens Latteren underholder Alle. Seer jeg En lide, da beklager jeg ham, trøster ham saa godt jeg kan, hører rolig paa ham, naar han forsikkrer mig »at jeg er lykkelig«.  Kan jeg gjennemføre dette til min Dødsdag, saa er jeg hævnet.



















I gamle Dage skrev man som bekjendt det ene Ord i det andet uden Ophør, den ene Sætning i den anden uden Adskillelse; det gyser i Een, naar man tænker paa at læse en saadan Skrift. Nu er man imidlertid gaaet til den modsatte Yderlighed, man skriver slet ikke andet end Tegnene, ingen Ord, ingen Mening, men lutter Udraabs- og Spørgsmaalstegn.











Dersom jeg ikke vidste med mig selv, at jeg er en ægte Dansk, saa kunde jeg næsten for at forklare de Modsætninger, der i mig ere i Bevægelse, fristes til at antage, at jeg var en Irlænder. Dette Folk nænner nemlig ikke at døbe deres Børn ganske, de vil dog beholde lidt af Hedenskabet tilbage, og medens man ellers dypper Barnet heelt under Vandet, lade de den høire Arm være fri, for at han med den kan føre Sværdet, kan omfavne Pigerne.











Mit Hoved er saa tomt og dødt som et Theater, hvori der har været spilt.











... Og naar man saa har levet en halv Snees Aar i dette rædsomme Stilleben, saa har dette usle, magre Liv sat saa megen Fløde, som man kan sluge i et eneste Øieblik uden at forsluge sig. Den Takt kan jeg ikke gaae i.











Hvad er Synd: en ond Samvittigheds Pagt med Djævelen, – og hvad har den Hukommelse som en ond Samvittighed?



















Mit Helbred tager daglig af; snart har jeg vel udlevet; men jeg frygter ikke Døden, jeg har lært ligesom de romerske Soldater, at der er værre Ting til.











 Ældre end Januar 1843.
















i Schacspears Somernats-Drøm 2 Act 1ste Sc. nævnes (i Tiecks Overs.Oversættelse p.paginaside 213) en Blomst: Lieb im Müßiggang



Ihr Saft getraüfelt auf entschlafne Wimpern


Macht Mann und Weib, in jede Kreatur,


Die sie zunaächst erblicken, toll vergafft.













Saaledes forvandler Kjærlighed sig til Had. BilledhuggerenS Pheidias havde to Disciple, Alkamenes fra Athen og Agorakritos fra Paros. Begge to udarbeidede en Statue af Aphrodite; da imidlertid Alkamenes vandt Prisen, saa solgte Agorakritos sit Arbeide under den Betingelse, at det ikke blev i Athen, forvandlede den til en Nemesis, som blev opstillet i Rhamnus.











Scenen er etaaben
          Øieblik tom, uden forsaavidt en Pige stikker Hovedet ud deraf og seer rundt omkring –
          Alex kommer ind fra den samme Side. – træder frem i Prosceniet



Alex.
Rigtig hun er paas sin Post. See blot hvor hun speider. Dernede i Gaden vilde hun kjende mig blandt hundrede.




(lister sig under Vinduet ind af Døren.Døren) kommer frem bøier sit Hoved over hende)



(høit)
»hvor bliver han dog af«



Rosalia:
hvilken Vei er Du kommen. jeg har nu i en halv Time passet paa



Alex.
det forstaaer sig de 29 Minuter kunde Du have sparet, naar Du blot havde passet paa i den ene Minut jeg brugte til at smutteliste mig ind af Gadedøren.




Ros.

men hvorfor smutte ind



Alex.
deels for om muligt ved en lille Overraskelse at forhøie det Værdringe, jeg smigrer mig med at have i dine Ø.Øine – ved en lille Ov.Overraskelse at gjøre mig den Eiendom et Øieblik usikker, jeg veed mig i lovlig Besiddelse – deels




Ros.

deels fordi Du er bange for Naboer og Gjenboer, men det er ikke smukt af Dig af Frygt for dem at berøve mig en af






















En løs Seddel

Jeg havde Lyst at skrive et Stykke som skulde hedde: Livet paa Prøve. Det maatte holdes meget phantastisk. Her kunde deels den hypochondriske
          Ængstelighed, deels den egoistiske Nydelsessyge gestalte sig paa allehaande Maader, saaledes at Stykket hævede sig selv, idet alle de Magter, der paa denne Maade fjernede sig fra hinanden, tilsidst see dem besnærede i en Virkelighed, som de selv havde hypothetisk opstillet; men som nu ifølge den Kraft, Virkeligheden altid har, fødte en Virkelighed, som de slet ikke ahnede.
Saaledes f. Ex.for Exempel et hypothetisk indgaaet Ægteskab, hvor Børnene gjorde en Streg i Regningen.
En hypothetisk Embeds-Ansættelse, der indviklede En i Virkelighed.
En hypothetisk Stat, der fik Bryderier med Virkeligheden.











Tidsskriftet inddeles saaledes.



Præmonenda.










1. Examinatio
2d Hefte


Hvorledes fremgaaer ved en fortsat quantitativ Bestemmen en ny Qualitæt?
1 Examinatio



hvorvidt er Væren en Categorie. – en Qualitæt.





2. Contemplatio
2. Contemplatio



de omnibus d.dubitandum

P. Møller poetisk forflygtiget



3. Exædificatio


3. Exædificatio
a) om det Opbyggelige i altid at takke Gud.



om Troens Forventning

b) om det Gavnlige i at gjøre Kildestudier, disses Betydning for Personligheden.






Miscelanea


Miscellanea.
Spørgsmaal til Prof.ProfessorHeiberg, hvad er Poesie.


Spørgsmaal til Prof:ProfessorMartensen angaaende den aristoteliske Dydslære.
det Skiulte (en ung Pige har sagt det.)



Weisse noget Lignende strax i første Deel.













Det stille Opløftende i at kjøre i den begyndende Aftenskumring og see een Stjerne, indtil Mørket falder mere og mere paa, og man seer flere og flere (thi de vare jo synlige, men Lyset forhindrede det), indtil hele Selskabet bliver synligt, – saaledes at tælle Stjerner.











Situation:
Bag ved mig: Orgelet; min Plads paa Bænken i Frelsers Kirke; i Forgrunden et Vindue, udenfor det et Træ med sine bevægede Grene og deres Sommerviften.